Sunt doar o haita de lupi. Hai, aproape am scapat de el.
- KaIib, e dupa mine. - Ridica-te!
- Fugi! - Benjamin, trebuie sa terminam.
Haide, ajuta-ma sa-l ingrop.
Daca cineva sapa si-l gaseste?
Fie ca Dumnezeu sa aiba mila de sufletul lui.
- Buna, AIan. - Buna, dna Magruder.
- Poti trece, AIan. - Merci, Bill.
Pregateste-te sa mori, Parrish!
Parrish, ce te grabesti asa?
Du-te, Parrish! Fugi la tata. Te vom astepta.
- Buna, CarI. - Trebuie sa-ti arat ceva.
Am lucrat la asta intreg anul. Ma voi duce la tatal tau...
sa-i arat asta. Haide, ia-l.
- Crezi ca o sa-i placa? - Ce-i?
Este viitorul. Daca WiIt Chamberlain le va purta,
le vom vinde in toata tara. Vor fi revelatia modei.
Ce se-ntampla?
- Nimic. - AIan!
Ce faci aici? Ti-am spus ca fabrica nu-i teren de joaca. E periculos aici.
- Poti sa ma duci acasa? - Billy Jessup s-a luat iarasi de tine?
Fiule, va trebui sa-l infrunti odata si-odata.
Daca te temi de ceva trebuie sa ai puterea sa infrunti acel ceva.
Tu ar trebui sa stii mai bine ca nu are voie sa se joace aici.
- Ce ai vrut sa-mi arati? - O clipa, domnule.
Ce naiba?
Cine a facut asta?
Eu, domnule.
Daca esti Perrish nu inseamna ca poti umbla cu prietena mea.
- Suntem doar prieteni. - Nu si de acum incolo.
Pe el.
Ticalosilor!
Fain.
Alan? Esti acasa?
Alan, nu din nou. Haide.
Munca asidua si determinarea au calauzit spiritul Brantford...
inca din strabuni de cand neamul nostru s-a asezat in acest oras.
In ciuda severitatii climatului noi am...
- prosperat. - Stiam totul de dimineata.
- Sa mergem. - Sam, trebuie sa vorbim cu AIan.
Noi trebuie sa plecam.
I-am spus tatalui tau ceea ce mi-ai spus mie, ca nu era doar BiIly Jessup.
- Daca as fi stiut... - E ok, tata.
Sunt mandru de tine. I-ai infruntat chiar daca au fost mai multi.
Te-ai comportat ca un barbat si de aceea am decis...
ca esti pregatit sa mergi la Scoala CIiffside pentru baieti.
Felicitari, draga.
Nu vreti sa mai locuiesc aici?
Am planuit mereu ca tu sa mergi la CIiffside.
Familia Parrish merge la Cliffside din 1700.
- Uite. Parrish HaII. - Asta-i dormitorul principal.
E grozav! Oamenii ma urasc aici pentru ca sunt un Parrish.
Sa vezi cand voi locui intr-o cladire care-mi poarta numele.
- I s-a dat numele dupa tatal meu. - Bine. De ce nu locuiesti tu in ea?
Am locuit, si asa am devenit omul care sunt astazi.
Poate ca nu vreau sa fiu ca tine. Poate ca nu vreau sa fiu un Parrish.
Nici nu vei fi. Nu pana ce te vei purta ca unul. Ia-ti haina.
- Atunci nu sunt pregatit pentru CIiffside. - Te ducem acolo duminica!
- Si nu vreau sa mai aud nimic! - Nu voi mai vorbi cu tine!
- Sam... - Ce-i?
Nimic.
- Ce faci aici? - Ti-am adus bicicleta inapoi.
Nu trebuia. Vroiam sa ma duc sa-mi iau.
I-am spus lui BiIIy sa te lase in pace.
Ti-ai racit gura degeaba. Nu pot vorbi acum.
Ce-a fost asta?
- Ai auzit si tu? - Bineinteles ca am auzit.
- Haide, am gasit un joc ciudat la fabrica. - Un joc?
"Jumanji. Pentru cei care cauta o cale de a lasa lumea lor de-o parte."
"Da-i cu zarul ca sa avansezi. Doubla mai da inca o data."
"Primul ce ajunge la final castiga." Vrei sa joci?
Nu mai joc astfel de jocuri de 5 ani.
Sarah!
- Probabil e magnetizat. - AIan, uite.
"Cand zboara mai bine ai fugi. Aceste fiinte inaripate nu sunt placute."
- Ce-a fost asta? - Nu stiu.
Pune-l deoparte, AIan.
Oh, nu. Jocul crede ca am dat cu zarul.
Cum adica "jocul crede"?
"In jungla trebuie sa astepti pana cand zarul arata 5 sau 8."
"In jungla trebuie sa astepti..." Ce inseamna asta?
26 DE ANI MAI TARZIU...
Voi face patul si micul dejun.
A fost destul de greu sa trec. Deja e plin de mobilier.
Tot uit cat d emare e acest loc. Judy, Peter, veniti sa vedeti.
Voi pune zona de receptie aici.
Un bar aici in salon.
Suna minunat. Sunt sigura ca dvs si copiii veti fi fericiti aici.
De fapt, sunt copiii fratelui meu. El si sotia lui au murit.
E minunata sau nu?
Cu siguranta e.
Ce crezi, tinere? E destul de mare pentru tine?
Peter nu a mai vorbit deloc de cand s-a intamplat.
Imi pare asa de rau. E ingrozitor.
E ok. Abia ne cunosteam parintii. Erau mereu plecati.
Stiau in St. Moritz. Jucau la cazinou in Monte Carlo. Safari in Africa.
Nici macar n-am aflat daca ne iubeau.
In timp ce iahtul seicului se scufunda au scris o scrisoare de ramas bun.
A fost gasita plutind intr-o sticla de sampanie.
Ma scuzati...
Au fost niste parinti devotati. Au murit intr-un accident de masina in Canada.
- Imi veti trimite actele? - La prima ora maine dimineata.
Am nevoie de un lacatus.
Peter, ia-ti jucariile, te rog.
Du acest geamantan sus in mansarda.
Dupa aceea vom lua toti inghetata... si bourbon.
Ce-i?
- Ma duc la un motel. - Pentru numele lui Dumnezeu...
Nu vad nici un guano.
- El spune ca arata ca unul. - Asta-i liliac african.
Niste pusti au vazut asa ceva prin '60, dar nu sunt astfel de lilieci aici.
- Dar asta a vazut. - Orice a fost, a plecat acum.
Oricum eu nu ma tem de lilieci in casa asta.
Dar de ce va temeti?
N-as vrea sa traiesc intr-o casa unde cineva a fost ucis.
Micul Alan Parrish. Eu zic ca tatal sau a facut-o.
Sunt 1.001 de locuri unde ar fi putut ascunde cadavrul in casa asta.
Mai ales daca l-a taiat bucati.
Copii doar nu vreti sa intarziati in prima zi de scoala.
- Nu-i nici un liliac. - Ati auzit?
Nu aveti de ce va teme in casa asta.
Nu-mi vine sa cred ca a trebuit sa ma intalnesc cu directorul din prima zi de scoala.
Sa incercam sa ne relaxam si sa ne terminam cina.
Am aflat de ce ai luat casa asa de ieftin.
Acum 26 de ani un tip AIan Parrish a diparut din aceasta casa.
Parintii lui l-au taiat bucati si l-au ascuns in pereti.
Ok, pana aici. M-am saturat de minciunile tale. Esti pedepsita!
Bine. Oricum nu ai unde sa mergi in orasul asta timpit.
Dar pentru cultura ta generala, nu a fost o minciuna.
Ai auzit ceva acum cateva minute?
Ti-e dor de mama si tata?
- Nu. - Mincinoaso.
Daca nu incetezi te vor trimite la un psihiatru.
Si pe tine unde te vor trimite daca nu incepi sa vorbesti?
Ma duc la birou. Autobuzul scolii va veni in curand.
Aveti cheile de la casa?
Ma ascultati?
- Ce-i? - Voi astepta pana vine autobuzul.
Parintii obisnuiau sa va urce in autobuz?
- Nu. - Sigur? V-as putea duce eu.
Nu-ti face griji pentru noi. Va veni autobuzul imediat.
Ok, va rog sa fiti cuminti azi.
- Auzi. - Ce?
De unde vine?
Sa-l punem acolo.
E ciudat. Sunt intepenite.
"Jumanji. Pentru cei care cauta o cale de a lasa lumea lor de-o parte."
"Da-i cu zarul ca sa avansezi. Doubla mai da inca o data."
Trebuie sa fie ceva microcipuri.
Da-i tu prima.
6.
"O muscatura mica iti da mancarimi, te face sa stranuti, sa ai convulsii."
Nu!
"Asta nu va fi o misiune usoara. Maimutele incetinesc expeditia."
Asculta.
Acele maimute au iesit din joc. Si cei tintari.
Nu vad partea asta.
"Aventurieri, paziti-va..."
"Nu incepeti daca nu intentionati sa terminati."
"Consecintele jocului vor exista pana cand un jucator ajunge la Jumanji."
Maimute au plecat. Pune-l la loc.
Stai! Daca terminam jocul, totul va reveni la normal.
Matusa Nora va observa daca nu.
Nu trebuie sa fi expert.
Nu, ai dat dubla. Mai dai inca o data. Da-i!
5.
"Are coltii ascutiti. Ii place gustul tau."
"Ar fi bine sa te grabesti."
Nu-mi place cum suna.
Cineva e aici.
Nu-i real, Peter. E o halucinatie.
Fugi, Peter!
M-am intors.
Bicicleta mea.
Cineva a dat un 5 sau un 8.
El a dat.
Multumesc!
Multumesc! imi pare rau daca v-am speriat.
M-am intors! Mama! Tata!
Sunt acasa! M-am intors!
Sunt eu! Sunt eu AIan, mama si tata !
Sunt acasa! M-am intors!
Tu esti sora mea?
Nu, eu sunt Judy, si el e Peter.
Unde-i mama? Tata e la fabrica?
Tu esti... Alan Parrish?
- Da. Voi cine sunteti? - Noi locuim aici acum.
- Unde sunt mama si tata? - Nu stim.
Aceasta casa a fost goala mai multi ani.
Toata lumea a crezut ca ai murit.
- Mai zi-mi o data. - Blana rosie si coada lunga.
Da-te jos de pe masina mea si treci pe trotuar!
- Ce an este? - A fost noua.
- Nu. Ce an este? - 1995, ai uitat?
Ai ceva acte de identitate? Stai sa ghicesc, le-ai lasat in celalalt costum?
- 26 de ani... - Esti din zona?
- Am fost. Dar am plecat in Jumanji. - Indonesia... cu o organizatie pacifista.
- Carl Bentley... omul de la pingele. - E vreo ruda de-a vostra?
- Da, e unchiul nostru. - Mereu sa imbraca astfel?
- Da, e vegetarian. - Iesi de acolo!
Maimute.
Sta bine cu bibilica?
S-a lovit la cap acum cateva luni.
- Stai putin. Unde mergi? - Sa-mi gasesc parintii!
Asteapta!
Tata obisnuia sa faca pantofi aici.
Erau cei mai buni pantofi din New England.
Scuze.
Usurel, fato.
Stiti ce s-a intamplat cu fabrica asta?
A dat faliment ca si restul de prin oras.
E frig afara. Ce zici de o ceasca de cafea?
De ce ar inchide Parrish Shoes?
Cand copilul i-a fugit, Sam s-a dus sa-l caute.
Si-a folosit toti banii. Dupa o vreme nu a mai venit la lucru.
A incetat sa-i mai pese.
Cred ca nimeni nu-si iubeste copilul asa cum si l-a iubit Sam pe al sau.
Tine, o sa ingheti.
Multumesc. Mai sunt din neamul Parrish prin preajma?
Ii vad din cand in cand.
Stau pe Strada Adams.
Si parintii nostrii sunt morti.
Se aflau in Orientul Mijlociu negociind pacea...
Tatal nostru lucra in publicitate.
Fac pariu ca-i duci dorul. Si eu.
Iara incepe.
Stiu ca esti suparat, dar hai sa terminam jocul.
- Noi ? De ce aveti nevoie de mine? - Poate mai iese ceva infricosator.
- Deja este un leu sus. - Arat eu a dresor?
- Matusa noastra se intoarce in curand. - Sper ca nu-i alergica la feline.
Larry, ne trebuie targa. Da-mi o mana de ajutor.
- E ranita? - Cred ca a fost muscata.
- Da, inca una. - Sunt peste 50. Ce se intampla?
Aceea nu-i dna Thomas?
- Cine? - Agenta de intermedieri.
- Auziti? - Ce?
Treceti in masina.
Ce a iesit din joc inainte de mine?
- Un leu si cateva maimute... - Aia!
E ok. E doar o insecta. Suntem in siguranta aici.
Daca stam mai jos, nu va putea trece prea mult.
Nu poate trece prin sticla. Suntem in siguranta.
Stie vreunul dintre voi sa conduca? Nu? Nu-i nici o problema.
Tata m-a lasat sa parchez masina pe strada... o data.
Ce-i asa mare scofala? Ii dam drumul!
Capota!
Floare la ureche.
Alan...
Nu va apropiati cu chestia aia de mine!
Cand ne vei ajuta sa jucam? Matusa se va intoarce in curand.
Bine. Puteti s-o informati ca e fosta proprietara a acestei case.
Daca parintii mei s-a dus, aceasta casa imi apartine.
Multumesc. Fara banane.
Ce crezi ca o sa faca acele maimute ecosistemului di-mprejur?
Ce s-a intamplat? Te-a barbierit cu o bucata de sticla?
Ce s-a intamplat cu tine? Clampett au vandut terenul?
- Nu m-am mai barbierit pana acum. - Unde mergi?
Ce-ar fi ca eu si Peter sa jucam si tu doar sa privesti?
- Merci, am vazut destul. - Daca nu ne ajuti, ce vei face?
Nu stiu. Imi continui viata de unde a ramas.
Ma intreb daca dna Niedermeyer mai preda la clasa a 6-a.
Haide, nu ne va ajuta. Se teme.
Ce ai spus?
Ti-e frica. E normal sa-ti fie frica.
Sa-l deschidem in camera de zi.
Nici nu aveti idee in ce va bagati.
Ne vom descurca noi. Nu avem nevoie de ajutorul tau.
Eu n-as prea crede.
Maimute, tantari si lei, asta-i doar inceputul.
Am vazut lucruri pe care tu doar le visezi.
Lucruri pe care nici nu ti le poti imagina. Lucruri pe care nu le poti vede.
Sunt chestii care vaneaza noaptea.
Apoi o creatura tipa. Si le auzi mancand.
Si te rogi la Dumnezeu ca tu sa nu fii desertul.
Frica? Nici n-ai habar ce e frica.
Nu veti rezista nici 5 minute fara mine.
Deci... ne vei ajuta?
Voi privi...
...dar nu mi-e frica.
Peter, asta a fost tare fain.
Asta-i psihologie inversa. Tata o folosea asupra mea tot timpul.
- Gata? - Da.
- Alan, gata? - Nu poti fi gata niciodata.
Voi incerca din nou.
Alan, nu merge.
Nu... nu e randul tau.
Peter a dat de doua ori, pentru ca a dat dubla.
- Acum e randul meu. - Nu, uite...
Doua piese sunt ale voastre, nu? Ale cui sunt restul pieselor?
Elefantul a fost al meu.
Jucam jocul pe care eu l-am inceput in 1969.
Va trebui sa joc.
- Nu e randul meu. - Al cui e?
Sarah Whittle.
Aici locuia.
Locul asta-mi da fiori.
Obisnyuiam sa ne jucam pe veranda.
Stiam ca nu mai locuieste aici. Probabil s-a maritat cu Billy Jessup.
- Poate stie ea unde-i Sarah. - Bineinteles ca stie. E un medium.
Bine spus.
Imi amintesc ca veranda era mai mare.
- Ne puteti ajuta? - Aveti o programare?
- Nu, incerca sa gasim pe cineva. - Madam Serena e ocupata.
Poate ne puteti ajuta dvs.
- Ce-i? - Cautam pe cineva care locuia aici.
- Traiesc aici de cand ma stiu. - Atunci o cunoasteti pe Sarah Whittle.
Ce vreti de la Sarah Whittle?
Sarah...?
Nu mai folosesc numele asta.
- Sarah Whittle? - Ce vrei?
Acum 26 de ani ai jucat un joc cu un baiat din capatul strazii.
Un joc cu tobe.
- De unde stii asta? - Eu eram acel baiat, Sarah.
Alan?
Ai omorat-o.
Lasati un mesaj si doctorul va va suna inapoi.
Dr. Boorstein, sunt Sarah Whittle. Sunati-ma inapoi cat de repede puteti.
Cred ca trebuie sa-mi verificarti doza.
Acel eveniment despre care discutam, care nu s-a intamplat...
Ca baiatul care de fapt nu disparuse...
Stau aici in camera si beau limonada... Daca ati putea sa ma sunati. Multumesc.
- Va suna el. - Cat timp asteptam...
Am petrecut 2.000 de ore in terapie convingandu-ma ca acel joc nu exista.
Ceea ce ti s-a intamplat a fost asa de groaznic incat am inventat totul.
A fost groaznic. A fost... dar a fost real.
Nu, tatal tau te-a ucis si te-a ceopartit.
Sarah ! Haide! Tata a facut asta?
Tatal meu abia ma imbratisa, lasa povestea cu ciopartirea mea.
Acum 26 de ani am inceput un mic joc.
Acum, vom sta jos si il vom termina.
Si ia ghici. e randul tau.
Joaca, Sarah.
In regula, da-mi zarurile. Du-te acasa, nu trebuie sa te joci.
- Dumnezeule! Cum ai putut face una ca asta? - Este o lege a junglei. Te vei obisnui.
Obisnuiam sa mi te imaginez ca un spirit radiant.
Haide, citeste.
"Cresm mult mai repede decat bambusul. Ai grija sau vor veni dupa tine."
- Minunat! - Dumnezeule! Spuneti-mi ca nu se intampla asta.
Se intampla. Stati departe de pereti. Nu atingeti nimic.
Nu va miscati brusc.
- Sunt frumoase. - Cele purpurii sunt otravitoare.
Si categoric feriti-va de bulbii mari galbeni.
Ce bulbi mari galbeni?
- Rezista. - L-ati prins? Ma intorc imediat.
Scuze, Angus.
Timpul secerisului!
Esti ok?
Dumnezeule!
Masina mea!
Nu-mi vine sa cred. Start. Va rog... da!
- Carl? Raspunde, te rog. - Aici Carl.
Avem o problema serioasa cu controlul animalelor.
Pune-i pe Stan si Willy sa se-ocupe de asta. Am un personaj suspicios.
Ar trebui sa fi fost pompier.
Sarah !
- Ia-ti mainile de pe mine. - Jocul nu s-a terminat inca.
Pentru mine da. Nu mai esti in jungla. Nu mai te comporta astfel cu oamenii.
Vrea cineva ceai? Ma duc sa fac un ceai.
Te rog, ultima data cand am jucat jocul asta mi-a distrus viata.
Ti-a distrus viata?
"In jungla trebuie sa astepti pana cand zarul arata 5 sau 8."
Eram doar o fetita, AIan. Ai disparut.
O gramada de lilieci m-au inconjurat si m-au urmarit in jos pe strada.
Mi-a fost frica. Imi pare rau, Alan.
- Nimeni nu m-a crezut. Am fost singura. - Si eu, timp de 26 de ani.
Si eu.
E ok, Sarah. Si noi suntem speriati.
Dar daca terminam jocul totul va disparea.
- Daca raman blocata in joc? - Nu vei ramane.
- Nu voi inceta sa joc. - Nici eu.
Nici eu.
- Haide, Sarah. - Te rog.
Stiam ca va fi o zi rea.
Haideti, suntem bine. Trebuie sa fim rationali.
Dam cu zarul.
"Vanatorul din salbaticie...
...te face sa te simti ca un copil."
- Ce-i? - Van Pelt...
Las mizerabil! Vino si infrunta-ma ca un barbat.
Nu-i destul de bine, Sonny Jim. Vin, chiar daca nu esti gata.
Hei, tu!
Mainile sus!
Nu-mi vine sa cred!
Chiar daca Alan va scapa se va repeta intr-una.
Cand iti reprimi furia creezi energie negativa.
Lucruri se intampla, de exemplu poti ajunge in jungla, ala n-a fost un accident.
- Cine urmeaza? - E randul meu.
- Trebuia sa ne spui de omul asta. - A fost doar o aruncare cu zarurile.
Din cauza lui nu ai vrut sa joci?
Nici tu nu ai vrut sa joci? Dl "trebuie-sa-l-terminam".
- Care-i treaba cu tipul asta? - E un vanator.
- Acum, ma vaneaza pe mine. - De ce?
Nu stiu. Ai crede ca isi pierde vremea.